Resync: Xenzai[NEF]
I tidligere avsnitt.:
Du var nødt til å komme og snoke.
-Nå vet du at du ikke kan være her. -Nei!
Hun sa jeg burde besøke Pinehearst.
De kan kanskje hjelpe oss.
Du har ikke krefter lenger, for jeg har dem.
-Jeg må dessverre gjøre dette. -Da hadde jeg rett. La oss dra!
Jeg skal ingensteds, men det skal du.
Hvordan kunne du overleve?
-Nå har vi sjansen til å stikke av. -Jeg sa jo at jeg ikke vil flykte.
Selskapet Primatech kan hjelpe oss med dette.
Nå stoler han på meg.
Hei, Angela. Du ser inn i fremtiden. Det går ikke. Altfor farlig.
-Pappa er død. -Nei, han lever.
-Jeg må vite hvor han er. -Pinehearst.
-Hvordan kjenner du til Pinehearst? -Jeg er konsulent for dem.
-Jeg kan åpne dører. -Jeg har tenkt å sparke dem inn.
Jeg er rede til åndevandringen min.
Du har tydeligvis drømt om meg.
Når månen står mellom solen og jorden blir vi merkelig fasinerte,-
-og plutselig føles det som om alt er mulig.
Dens kraft er ufornektelig.
Dens skjønnhet... hypnotiserende. Dens tiltrekningskraft... bibelsk.
Dens betydning...uforståelig.
Like raskt som den kommer forsvinner den,-
-og vi etterlates til å dvele over vår egen ubetydelighet ovenfor Gud.
Du har tydeligvis drømt om meg.
Det kan vi ikke ha noe av. Det er for farlig.
Hiro! La vennen min være!
Du hadde en oppgave. Nå må jeg rydde opp etter deg.
Sånn går det når en gutt skal gjøre en manns arbeid.
-Hva gjør du? -Teleporter oss vekk!
-Er det deg, Ando? -Selvsagt! Teleporter oss vekk!
-Hiro, hva tenker du på? -Vafler...
OK, blunk nå!
Blunk!
Det var nære på.
Hvordan gikk det til?
De lager yndlingsvaflene mine her!
-Hiro... -Hvorfor er du så gammel, Ando?
Og hvorfor er jeg så gammel?
-Hvor gammel tror du at du er? -Hva prater du om? Jeg er ti.
Vanskelig å tro at Peter overlevde fallet uten kreftene sine.
Jeg tenkte også på det.
Kom. Jeg har noe å vise deg.
-Hvor er vi på vei? -På tide at jeg inntar farsrollen.
Hungeren din handler ikke om å drepe, men om makt.
Du kan stjele evner uten å drepe. Jeg kan lære deg det.
-Hvordan da? -Ved hjelp av empati.
Delen av hjertet ditt jeg vet du har. Du har alltid hatt kraften.
Empati?
Hvorfor tror du jeg har den evnen?
Fordi jeg vet at du reddet Peter fra fallet.
Du...
-Vi må stikke. -Jeg vet det, og du kan ikke bli med.
Jeg skal gjemme meg. Du skal hjem.
-Jeg må beskytte deg. -Jeg klarer meg.
-Uten krefter? Faren din dreper deg. -Dette er min kamp. Du må forbli...
Forbli hva?
Uskyldig.
Brannstigen. Løp! Jeg oppholder dem! Jeg har en plan.
-Dere finner ham aldri. -Så søtt. Hun beskytter ham.
Vet dere ikke?
Jeg er Årets Forsvarsspiller.
Kom igjen!
Jeg sa jo at jeg hadde en plan.
Hva er galt? De kommer.
Få opp farten!
Fortsett.
Noe hell så langt?
Hvis dette kan kalles hell.
-Hva gikk galt? -Jeg vet ikke.
Man kan nok ikke gi folk evner uten bivirkninger.
Han er et menneske, for Guds skyld.
Jeg ser at vi deler en fascinasjon.
De fleste kreftene jeg dokumenterte fant sted under siste solformørkelse.
Det er nok tilfeldig. Jeg trodde jeg hadde slått sammen oppdagelsene våre.
Formelen stemmer, men serumet ut- løser en mutasjon fordi noe mangler.
-Noe? -En katalysator-
-som binder serumets proteiner til individets enzymer.
-Du får vel fortsette å lete. -Det er ikke så lett.
Katalysatoren må bestå av noe som ikke kan fremstilles syntetisk.
Noe som fins i et menneske.
Mener du at katalysatoren ikke er en ting, men en person?
-Kaito... -Unnskyld?
Min forhenværende kollega Kaito Nakamura gjemte den.
Men ikke godt nok.
Jeg skal drepe deg, ditt rasshøl.
-Du myrdet faren min! -Ja.
Hvordan kunne du gjøre dette mot meg?
Jeg skal ikke fornærme deg med en unnskyldning.
Du fortjener mye mer enn det, Elle. Du fortjener hevn.
Jeg tar hva enn du har.
-Du sa det var hjelp å få her. -Det var det. Hvor er alle?
Det er som en spøkelsesby.
-Hvem er det? -Hun heter Angela Petrelli.
Petrelli?
-Hva er det med henne? -Jeg vet ikke. Mrs Petrelli?
Hva er det? Hva så du?
-Jeg må hjelpe henne. -Jeg henter en sykepleier.
Jeg ventet ikke å se deg så snart.
Matt Parkman er på Primatech. Han prøver å hjelpe kona di.
Gjorde du det mot henne?
Mrs Petrelli vil klare seg.
Kan vi holde Matt utenfor dette?
Er du misfornøyd-
-kan du få vende tilbake til ditt tidligere liv.
-Bare fortell meg hva jeg skal gjøre. -Bli hos Parkman.
-Og hvis han forsøker hjelpe kona di? -Da vil jeg vente på ham.
Vi fortsetter, så deler vi oss.
-Jeg sa at du må hjem. -Jeg skal ikke hjem.
-Du har fortsatt en mulighet. -Jeg ville bekjempe sånne som dem.
Jeg kan beskytte meg selv, og beskytte deg.
Det er selve problemet.
-Hva handler dette om? -Du dreper meg i den bakgaten.
I fremtiden. Du finner meg og skyter meg to ganger i brystet.
-Hvorfor skulle jeg gjøre det? -Fordi du vil bli en morder.
Jeg prøver veldig hardt å forhindre at den fremtiden blir noe av.
Jeg vet ikke om jeg klarer det, for alt som skjer...
-Du fortsetter å bli kvinnen som... -Som hva?
-Som dreper deg? Slutt å si det. -Bare dra hjem, Claire!
Vær så snill.
Nei.
Sånn blir det ikke, og alt er din feil.
Du burde aldri kommet til Odessa, reddet meg og blitt min venn og helt.
Nå kan jeg ikke forlate deg, fordi jeg må gjengjelde tjenesten.
Løp.
Stikk!
-For å ta ham må dere gjennom meg. -Du kan ikke stå imot, Claire.
Hvordan vet du hva jeg heter?
-Vi er ikke ute etter Peter. -Vi er ute etter deg.
Nei! Nei!
La meg være!
Nei!
Nei! Slipp meg!
Slutt å tøyse og hør etter. Verdens skjebne avhenger av dette.
Hvis jeg virkelig er 28 trenger jeg ikke gå på skolen.
Det stemmer. Men det viktige er at du har en fantastisk evne.
-Som en superhelt. -Superhelt?
Kan jeg fly? Løfte en bil?
Du rår over tid og rom.
Du kan stanse tiden, teleportere og reise i tid.
-Mener du som "Star Trek"? -Omtrent.
Det skjer når du lukker øynene og konsentrerer deg. Som dette.
-Det var det dummeste jeg har sett. -Bare prøv!
Du må anstrenge deg mer. Få kinnene til å dirre.
-Jeg klarte det nesten! Fantastisk! -Bra! Prøv igjen.
Jeg gjorde det!
Du gjorde det!
Vi har mye arbeid foran oss.
-Alle er borte. -Jeg må inn i hodet hennes.
-Kanskje jeg kan vekke henne. -Er det trygt?
Kan du bli skadet?
Jeg vet ikke. Jeg har bare gjort det en gang.
Med faren min.
Hvordan gikk det?
-Hva skal jeg gjøre? -Bli her og hold et øye med meg.
Kanskje jeg forsvinner en stund, inn dit.
Men jeg kommer tilbake. Jeg klarer meg.
Å vite at du er her hjelper meg.
Matt? Kan du høre meg?
Morder!
Jeg ville ikke drepe ham.
Jeg ville ikke drepe noen. Det vet du.
Husker du at du reddet livet mitt?
Du vet at dette smerter meg.
Begjæret. Men det skal ikke få kontrollere meg.
Ikke nå lenger.
Jeg skal drepe deg. I Guds navn.
Jeg sverger at jeg skal drepe deg!
Jeg forstår.
Du må slippe det ut.
Sinnet...
Sviket...
Slipp det løs på meg. Jeg klarer det.
Sett i gang.
Drep meg.
Vær så snill.
Det var en åpen plass ved siden av veien.
Faren min tok med min bror og meg dit for å fiske da vi var små.
-Det het Pinehearst. -Vil du virkelig gjøre dette?
Det kan være grunner til at han ikke har kontaktet deg.
Jeg må vite sannheten.
Alt jeg har gjort har vært for faren min.
Jeg studerte jus, og giftet meg slik han ønsket.
Jeg stilte til valg fordi han ikke kunne.
Lever han, så må jeg treffe ham.
Herregud.
Hyggelig å se deg også, Nathan. Kom og gi faren din en klem.
-Du må være miss Strauss. -Det må jeg være.
Har du noen anelse om hva du har gjort mot familien? Mot meg?
l ettertid burde jeg nok tidligere fortalt hvilken rolle du hadde.
Rollen min?
Kan du unnskylde oss? Vi må snakke på tomannshånd.
Absolutt.
Gransk de siste ukene i ditt liv, så ser du rollen din tydeligere.
Snikmordet, Linderman, plassen i senatet.
-Det var deler av skjebnen din. -Sto du bak alt det?
Du ble født med et talent, talentet å kunne lede en nasjon.
Det er samme pisspreik som Linderman kom med. Jeg går ikke på den igjen.
Forrige gang ble New York ødelagt. Denne gangen blir det vel verden?
Se deg omkring. Det er alt i gang, og jeg har formelen som kan stoppe det.
Du er splitter pine gal.
Jeg er innrømmer gjerne at du alltid har vært favorittsønnen min.
Den som var mest lik meg. Den sterke.
Vi kan redde verden sammen.
Dette kan bli vår arv, til familien Petrelli.
Jeg tilbyr deg denne sjansen-
-som din far.
Drep meg.
Stjel evnen min. Det er den du vil ha.
Drep meg, slik at smerten opphører.
Jeg skal få den å forsvinne, Elle.
-Men jeg har ikke tenkt å drepe deg. -Vær så snill og gjør det.
Jeg er lei for det.
Jeg vil være en god person.
-Du er et monster, akkurat som jeg. -Nei.
Faren din gjorde deg sånn, slik min mor gjorde med meg.
Vi var aldri bra nok for dem. Du skulle aldri ha blitt sånn.
Du ville være normal, men visste bare ikke hvordan.
Du reddet livet mitt, og ga meg livsgnisten tilbake.
Skjønner du ikke at jeg kjenner deg?
Jeg reddet deg bare så vi kunne bruke deg.
Som en lab-rotte.
Du fulgte bare ordre.
Men jeg tilgir deg.
Nå må du tilgi deg selv.
Smerten...
Den er borte.
Slipp meg!
Du har to valg: Slipp henne eller dø.
-Du og hvilken armé? -Hva gjør du, Peter?
Jeg trenger ingen armé mot deg, Flint. Jeg trenger ingen krefter.
Slutt! Gass!
Løp, Claire!
Ingen har noen gang gjort noe sånt for meg.
Du tilga deg selv, Elle.
Alle slåss mot seg selv. Sånn er det å være menneske.
Det gjelder bare å vinne kampen.
På tide å prøve.
Jeg har visst ikke helt taket på det.
Jeg kan vise deg noen triks.
Man sikter...
Og så gjør man sånn.
Bra. Slapp av denne gangen.
Gjør det med litt følelse, gjør det med stil.
Kjempebra!
-Du blir nok revolvermann, ja. -Takk. Det er utrolig.
Selv takk.
Nå er jeg klar til å teleportere, sånn som i "Star Trek". Hva gjør jeg?
Du blunker, fokuserer på reisemålet, og så er du der.
-Hvor som helst? -Jeg antar det.
-Gjør jeg det rett? -Jeg tror det.
-Hiro? -Det var kulere enn å fryse tiden!
-Vent! Ta med meg nå. -Kan jeg det?
Ja. Velg et sted som får deg til å huske.
-Taket i New York eller Primatech. -Jeg vet et sted.
-Jeg gjorde det! -Hiro.
Dette er jo en tegneseriebutikk.
Du tar feil, min voksne venn. Dette er kilden til all kunnskap.
Halve verden skal få superkrefter, og jeg skal bli president.
-Tror du på ham? -Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Jeg trodde han var død. Alt er snudd på hodet nå.
Ro deg ned. Du er en amerikansk senator.
En hel valgkrets stoler på deg og din klarsynthet.
Lykke til med det.
Du må høre på meg og komme deg over dette.
Du må ta deg sammen. Forstår du?
Vi drar til Washington og informerer justisdepartementet.
Vi tier om dette. Sist jeg prøvde å fortelle om noe sånt-
-kom broren min tilbake fra fremtiden og skjøt meg. To ganger.
Jeg drar til Primatech og finner ut hva mer moren min vet.
Du kan dra til Washington.
Stepp inn for meg.
Jeg gir lyd fra meg når jeg har en plan.
La meg gjette. Du vil at jeg skal ta bort evnen din.
Nei, jeg begynner å venne meg til den.
Jeg er her fordi jeg tror at vi kan hjelpe hverandre.
-Kan vi det? -Alt jeg ber om-
-er at du hjelper meg når alt er vel overstått.
Slik ligger det an:
Jeg tror dere har et PR-problem.
Jeg vet hvordan trendene snur, og hvordan verden fungerer.
Skal planen din lykkes, trenger du et ansikt utad.
Normalt ville det blitt deg. Problemet er at folk tror du er død.
En vrient problem, det innrømmer jeg.
Jeg tror at Nathan kan være det ansiktet.
De dårlige nyhetene: Han er usikker.
De gode nyhetene:
Jeg kan få ham til å fatte rett beslutning, hvis du yter gjengjeld.
Matt?
Kan du høre meg?
Angela! Går det bra?
-Jeg skal hjelpe deg! -Du burde ikke ha kommet.
Han er for farlig.
Forstår du ikke? Du kan ikke rømme.
Selv om du får dem av, har Arthur låst alle dører.
Disse dørene er åpne! Vi kan dra herfra!
Daphne? Hva gjør du her?
Jeg er her for å hjelpe deg.
La være, Daphne!
-Nei. -Matt?
Nei. Nei!
Du må komme tilbake.
La være, Daphne!
Matt?
Våkne, Matt. Våkne, Matt!
Du må våkne. Våkne, Matt!
Våkne, Matt! Ta meg med inn dit.
Du må ta med meg inn dit.
-Vi må stikke! -Forsvinn.
Jeg vil hjelpe deg. Jeg stakk deg ikke!
Ikke tro på henne, Matt. Stol på meg.
Man blir alltid sveket av kvinner.
-Du lyver! -Jaså?
Hvordan visste jeg hvor du var? Hun fortalte det.
Hun svek deg, slik Angela svek meg.
-Fortalte du det? -Jeg var redd.
-Han truet med å ta alt fra meg. -Hva?
Jeg vil ikke bli som før igjen, men jeg kunne ikke la deg dø.
-Jeg visste det ikke! -Hva da?
Hvor godt jeg likte om deg.
Matt, du blør. Hvis du ikke våkner dør du.
Du kan ikke stole på henne. Hun lyver. Send henne vekk.
Nei, ikke gjør det! Kjære Matt. Det var en feiltakelse.
Jeg stolte på feil personer, men jeg vil ikke miste deg.
Jeg elsker deg.
En gang i tiden var vi som dem.
Husker du det?
Du elsket meg,-
-og en del av deg gjør det fortsatt.
Så nå skal du slippe meg. Forstår du?
Jeg sa "Slipp meg, Arthur".
Vi må bort herfra. Fort.
-Vi gjorde det. -Var du der?
-Var det virkelig deg? -Ja, du slapp meg inn.
-Det du sa... -Ja, det var meg. Jeg mente alt.
Etterforsker Parkman?
Går det bra?
Jeg henter en lege.
-Parkman? -Peter.
-Hun er upålitelig! -Du er upålitelig!
Du skjøt broren din og sendte meg pokker i vold.
Det var ikke jeg.
Du må tro meg. Jeg snakker sant.
Hvor er Angela?
Hun er våken.
Forsøkspersonen fikk en injeksjon 06:34.
Hjertefrekvensen steg til 1 64 slag per minutt,-
-holdt seg på det nivået i to timer..
Jeg er så lei for det.
Vær så snill og drep meg.
Vær så snill.
-Hiro, vi må stikke. -Hvordan kunne dette skje?
Captain America døde, Edderkoppen demaskerte seg, Hulken er rød.
-Hva er det som foregår? -Du skal ikke være ti år.
Det er det jeg har prøvd å fortelle deg.
-Jeg forstår ikke. Hva er dette? -Den forteller hva vi skal gjøre!
Den viser hva som har skjedd, og fremtiden også.
Det er virkelig. Jeg kan bevise det.
Jeg husker ikke det der.
-Dette, da? -Jeg husker ikke det der.
Hvordan kunne de vite hva du skulle si?
-Et eller annet triks. -Jeg sier jo at det er virkelig!
OK, jeg tror deg. Så hva skjer nå?
DEN KOMMER
-Hva betyr det? -Jeg vet ikke.
Men hva det enn er, så høres det ikke bra ut.
-Mamma. Gudskjelov at du er i live. -Faren din. Han lever.
Jeg vet det.
Jeg pratet med ham i dag.
Han har formelen. Begge halvdelene.
De skulle vært gjemt bort for alltid, men noen stjal dem.
Peter og jeg har sett fremtiden. Den vil dere ikke oppleve.
Jeg vet at hun har rett.
Nå vet nok Arthur at formelen har en tredje del. Den er nødvendig.
-Hva slags del? -En katalysator-
-gjemt i blodet til et menneske.
Kaito Nakamura var den eneste som visste hvem verten var.
Som vi vet er Kaito død.
-Hvordan finner vi verten? -Vi sørger for at han ikke gjør det.
Da Sylar angrep meg, så han noe.
Han løsnet toppen av hodet mitt.
Han sa jeg var ulik alle andre. Spesiell.
Først nå innser jeg hva det betydde.
Jeg tror jeg er katalysatoren.
Den begynner med lys og slutter med lys,-
-og imellom råder mørket..
Intet der er håpløst, intet kan kalles umulig.
Intet har vært uant siden Zeus, olympiernes far,-
-skapte natt på høylys dag...
...lot solens stråler svartne, og lot mørk redsel regne ned over mennesket.
Den kommer.
Resync: Xenzai[NEF]
Fortsettelse følger...
Tekst: Nicolai Herzog www.broadcasttext.com